PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Ča Mine.
Vezmeš si mě?
No...
Prsten se mi moc nelíbí.
Co?
Odmítáš kvůli prstenu?
Ne.
Budu navždy tvůj.
Pojď sem.
Miluju tě, Se-jon.
Já tebe taky.
Co?
Tady.
- Co je to? - Minule jsi ztratila svůj telefon.
Bože.
Díky. Bude se hodit.
Počkej tu chvíli.
Co?
- Hotovo. - Co jsi udělala?
Jen jsem si tě párkrát vyfotila.
Proč se nevyfotíme spolu, když máme stejné mikiny?
- Spolu? - Jo.
Dobře.
Raz, dva, tři!
Bože.
No to zírám. Tobě to vážně jde.
Mám tě celou v záběru.
Tohle vypadá skvěle.
Uděláme další?
Fajn.
Raz, dva, tři.
16. DÍL
Nedívej se. Soustřeď se na svoje.
- Hotovo. - Už?
- Jo. - Tak krátké?
Kdo dneska ještě dělá časové kapsle?
Ty jsi vlastně na střední zbožňoval Či-hjun Čunovou.
„Gjone-u, promiň.
Asi jsem skutečně typická žena.“
Přesný, co?
- Tehdy... - „Gjone-u...“
...byly časové kapsle velká věc.
Já vím. Taky jsem se chytila.
Kdo ví, kolik jich bylo.
Možná pět.
Ale nevím, kam jsem je zakopala.
Určitě nejsem sama.
Nemyslíš, že jeden rok je teď až moc dlouho?
Byl by měsíc moc krátký?
Co tak 100 dní? Otevřeme je na výročí 100 dní.
Čekání je na tom to nejlepší.
Když ne deset let,
zkusíme pět.
- Pět let? - Jo.
Fajn. Pět nebo deset,
stejně spolu budeme až do smrti.
Klidně to může být delší.
Mimochodem, co to je?
Proč je moje menší?
Chci tam dát hodně věcí.
Ty jich asi tolik nemáš, tak jsem ti vzal menší.
Mám přinést větší?
Ne. Tohle je vše, co mám.
Já to tušil.
Co máš ve své? Proč je tak velká?
Hej, nech toho.
Nic tam není.
Vím o skvělém místě, kam je zakopat.
Tady.
Ten strom jsme zasadili s tátou.
- Zakopeme je sem. - Fajn.
Táta je bude hlídat,
tak je nezkoušej vykopat sama.
No dobře.
- Jdu na to. - Fajn.
Počkej chvilku.
Co je?
No...
Tak.
- Hotovo. - Bože.
A já jsem prý staromódní.
Ty jsi do své něco dal,
tak jsem nechtěla zůstat pozadu.
- Tak jo. - Dobře.
Bude to ještě dneska?
- Jo, počkej chvíli. - Chvíli?
Jo.
Jen vydrž.
- Hele, podívej. - Co?
Ta hlína...
Proč to neděláš takhle? Není to lepší?
Když to uděláš takhle, bude to hned.
- No... - Používej hlavu.
Máš to?
Vezměte si i tohle.
Díky.
SLEDOVÁNÍ GPS
Park je zavřený. Měli bychom přijít jindy.
Ale musím uznat, že je to docela strašidelné.
Radši půjdeme.
To je nádhera.
Nechtěl jsem přijít o číslo jedna na seznamu.
Bože.
Ne, prosím. Ne!
Jen se podívej.
- Tak pojeď. - Odjeď pryč.
Co se to děje?
Chyť mě, když to dokážeš!
Zábavní parky jsou úžasný, když nemusíš čekat ve frontě.
A teď to nejlepší.
- Co je to? - Ta-dá!
Ty sis to celé pronajal?
Posledně jsem překvapení pro tebe zvrzal.
- Tentokrát jsem se snažil. - Vážně?
- Ahoj! - Ahoj!
Ahoj.
- To vypadá skvěle! - Tady máte.
- Díky. - Nemáte zač.
- Je dobrá? - Prosím.
- Díky. - Za málo.
- Díky. - Díky.
- Nashle. - Nashle.
V zábavním parku si vždy vzpomenu na tátu,
ale od teď si vzpomenu ještě na někoho.
Je to krásné.
- Co? - Co?
Že na mě tak myslíš.
Budeš na mě myslet, kudy budeš chodit.
Na líbánky bychom měli jet kolem světa.
Nemyslíš?
Až se vrátím, budu bez práce.
Já nás oba uživím.
Jsem schopná... sakra!
- Ale ne. - Taková škoda.
Na zmrzlině nesejde, ale co to tričko?
To setřu.
Vrať se zpátky a přines mi novou, prosím.
Skočím si to umýt na záchod.
- Hned jsem tu. - Super!
Určitě je tady?
Ano, máme potvrzeno, že viděli tu motorku.
- Jdeme. - Dávejte pozor.
Ano, pane.
- Tady, prosím. - Díky.
- Můžete to zabalit. - Dobře.
Ještě jednou díky.
Jsem hrozná.
- Se-jon! - Mine!
Jestli se přiblížíš, zastřelím ji.
- Vezmi si to. - Proč?
Bože, moc se omlouvám.
- Promiňte. - Dávejte pozor.
- Ještě jednou promiňte. - To nic.
Jsi v pořádku?
So Dži-juku.
Tohle nic nezmění.
Zahoď tu zbraň.
Co chceš?
- Když mi to řekneš... - Proč musíte dělat problémy?
- Můžete si za to sami. - Nechceš...
snad tohle?
Nikdy ti to neprojde, dokud to existuje.
Oživím všechny, které jsi zabil.
Budou proti tobě svědčit.
Vážně?
Ne, když budeš mrtvej.
Fajn.
Zabij mě.
Ale já nezemřu,
protože mám skleněnku.
Oh Jong-čol ti to neřekl?
Jen do toho, když mi nevěříš.
- Co to bylo? - Tamhle. Rychle.
Se-jon.
Mine...
Nemluv. Nic neříkej.
Pane Ča!
Co se stalo?
Mám auto u vchodu. Odvezte ji do nemocnice.
Na vás mi ani za mák nesejde.
Jen vás chci dostat do basy.
Tady.
- To je on. - Postřelili ho.
Se-jon.
Ano.
Mine.
Díky Bohu. Ulevilo se mi.
- Jsi v pořádku? - Ano.
Tolik jsem se bála.
Myslela jsem, že už tě neuvidím.
Moc jsem se bála.
Hej.
Použil jsi Hlubinu?
Už je prázdná?
Co se teď stane?
Ať se stane cokoli,
není to tvoje chyba, ano?
Co?
Co tím chceš říct?
Proč to říkáš?
O co jde?
Co... co se děje?
Bylo to moje rozhodnutí
a moje volba.
Jaká... jaká volba?
- O čem to mluvíš? - I když tu nebudu,
zůstaň silná a statečná jako vždy.
Netruchli dlouho.
Jsem šťastný,
že jsem tě dokázal oživit.
Prosím...
Žij naplno kvůli mně.
Dobře?
Ne, já nechci.
Říkal jsi, že budeš navždy se mnou.
Slíbil jsi, že mě ochráníš!
Mrzí mě, že tě opouštím.
Moc tě miluju, Se-jon.
Mine.
Mine, já tebe taky.
Nechoď. Proč to děláš?
Mine! Neopouštěj mě.
Mine!
Mine.
Slečno Goová.
- Jste v pořádku? - Jak ti je, Se-jon?
Kde je Min?
Kde je?
Nejspíš to tušil.
Myslím,
že na to byl připravený.
HLASOVÁ ZPRÁVA
Detektive Paku.
Vezu Se-jon do letního sídla.
Když se mi nedovoláte,
převezte ji na bezpečné místo.
Až dorazíte,
už mezi vámi nebudu.
Pokud musím takovou cenu zaplatit,
tak budiž.
Ale ještě se to nestalo, pořád je naděje.
Zachráním Se-jon
a přijdu na způsob, jak budeme zase spolu.
Vrátím se.
Vyrazil jsem hned.
Byla jste v bezvědomí.
Po panu Ča...
nezůstaly žádné stopy.
Nevím, co se stalo.
To je horko.
Co myslíš? Hezké, že?
Ano, madam. Moc hezké.
Mám pro to cit.
To jistě ano. Krásná barva.
Každý pozná, že je to pokoj novomanželů.
To není pro slečnu Leeovou.
Musela jsem Minovi koupit novou deku.
To jsou nápady.
Madam.
Pan Ča zmizel.
Co?
Madam.
- Pane Kime. - Ano, madam.
Řekněte všem,
že jsem Mina poslala na dlouhou služební cestu.
Ano, madam.
Dávejte pozor na akcionáře. Ať nejsou trable.
Ano, madam.
Min...
už zažil horší věci.
- Jistě. - Ano.
Obvinili ho z vraždy.
Prý se našlo jeho tělo
a další nesmysly. Ale on se vrátil.
Přesně tak.
Vrátí se i teď.
Stejně jako předtím. Vrátí se a bude v pořádku.
Jistě.
Takže... Paní Paková.
Ano, madam? Co mohu udělat?
Udělejte mi jídlo.
- Prosím? - Prosím?
Já se nedám.
Musím zůstat silná.
- A vy taky. - Ano, madam.
Musíme zůstat silní a soustředění.
Přineste jídlo!
- Ano, madam. - Hned.
KRAJSKÝ SOUD SOUL
Budeš v pořádku?
Budu.
Chci vidět So Dži-jukovu porážku na vlastní oči.
Dobře.
OBHÁJCE, OBŽALOVANÝ
Přichází soudce.
SOUDCE
Posaďte se.
Případ číslo 2019-646.
Začíná přelíčení.
Žalobce, začněte prosím.
Dne 7. května obžalovaný So Dži-juk
napomáhal k vraždě Se-jon Goové,
spáchané sériovým vrahem Oh Jong-čolem,
v domě oběti na adrese Čchungdang-dong, Sodo-gu.
Uštědřil oběti smrtelnou ránu
a skryl důkazní materiál.
Následně zneužil svůj vliv a manipuloval
s důkazy a svědky,
aby zmátl vyšetřovatele.
Rovněž navedl Čoj Gi-huna ke spáchání vraždy.
Pak jej usmrtil a zinscenoval jeho sebevraždu.
Předvolávám jako svědka
detektiva Pak Dong-čola.
V autě zemřelého jsme našli dopis na rozloučenou.
Podle prvotní analýzy
se jednalo o rukopis oběti.
Následně naši pozornost upoutaly podezřelé věci.
Během dalšího vyšetřování
jsme zjistili, že došlo také ke zmanipulování deníku oběti.
Takový nepřímý důkaz
neusvědčuje obžalovaného z vraždy.
Ještě nedokončil svou výpověď.
Přijímá se. Prosím, pokračujte.
Jistě. Rozumím.
V den zatčení pana So jsme pozatýkali
zločinecký syndikát, který mu poskytl nelegální střelnou zbraň.
V zajištěné účetní knize
byl záznam o telefonu, který byl nalezen
na místě vraždy Čoj Gi-huna.
- Máte další otázky? - Ne, ctihodnosti.
Obhajoba, máte otázky na svědka?
Ne, ctihodnosti.
Jaký žádáte trest pro obžalovaného?
Obžalovaný spáchal ohavný zločin,
spolčil se se sériovým vrahem a brutálně
zavraždil svou kolegyni.
Odmítl se přiznat ke svému činu
a bez výčitek zavraždil i další osobu,
jen aby zakryl své stopy.
Věřím, že by měl být preventivně izolován
jako příklad pro ostatní soudní úředníky.
Podle článků 250, 155 a 147 trestního řádu je vinen
z vraždy, ničení důkazů, napomáhání k útěku
a porušení profesních povinností.
Z tohoto důvodu pro obžalovaného
žádám trest smrti.
Dost keců.
To je blbost!
Se-jon Goová není mrtvá.
Nechte mě! Ona není mrtvá.
Oživili ji.
Podívejte se. Přímo tady.
Je přímo tady.
Se-jon Goová není mrtvá. Je tady!
Je živá, nezabil jsem ji.
Se-jon Goová žije!
- Kdy jste to začal plánovat? - Odpovězte!
Řekněte něco!
Přiznáváte se?
Tati!
Tati, jsem nevinný!
Ty to víš. Tati!
No...
chápu, jak vám teď je.
Ale pan Ča slíbil, že se vrátí,
musíte zůstat silná a počkat na něj.
Dong-čol má pravdu.
Víme, že to není obyčejný člověk.
Dvakrát tě přivedl k životu
s pomocí Hlubiny nebo čeho.
Najde si cestu zpět.
Počkáme na něj spolu.
A až se vrátí,
budete spolu šťastní
přesně tak, jak sis přála.
Mysli na to, jaké to bude.
Věř a žij svůj život naplno,
nic lepšího teď nemůžeš udělat.
Přemýšlel jsem.
Řekl bych,
že nejdřív musíte něco udělat.
ANALÝZA DNA
ZÁVĚR: SHODA 99,9 %
Je to pravda?
Znamená to, že moje Se-jon
opravdu žije?
- Se-jon... - Truchlil jsem...
a sám jsem ji pochoval.
Čekáte, že tomu budeme věřit?
Vím, že se to těžko chápe, tati.
Ale můžu to dokázat.
Vypadám úplně jinak,
ale jsem tvoje dcera, Se-jon Goová.
Prověřili jsme to a vše sedí.
Je to prokurátorka Se-jon Goová.
Proč jsi nám to neřekla dřív?
Proč...
Mrzí mě to, nemohla jsem.
Se-jon...
Mami...
Promiň, že jsem nepřišla dřív.
Jak jsi se měla? Co jsi dělala?
Mami, mrzí mě to...
Mrzí mě to. Vážně.
Říkala, že bude v pořádku. Že to už zažila.
Dokonce se najedla, aby zůstala silná,
ale omdlela.
Nemůžete...
Opravdu nemůžete Mina najít?
Když naposledy zmizel,
našla jste ho.
Bylo to hrozné,
ale vrátil se a byl v pořádku.
Jistě to teď bude stejné.
Žádné zprávy, dobré zprávy, že?
Pravda.
Řekněte mi, až se paní mová probere.
- Chtěla bych s ní mluvit. - Jistě.
Mohla bych se
podívat do Minova pokoje?
Jistě. Pojďte.
Děkuji.
Vůbec se sem nehodí.
Nepamatuješ?
- Na co? - Dala jsi mi to.
K Valentýnu, v prváku na střední.
Řekla jsi, že máš moc čokolády a dala jsi mi to.
Nebreč.
Nebreč, Se-jon.
Musíš doufat celým svým srdcem.
Nebreč.
Jste tam?
Tohle...
je Minův telefon.
Policie se do něj dívala,
ale nenašli nic o místě jeho pobytu.
Dobře.
Ale Se-jon...
Chci říct...
Slečno Leeová, měla byste si ho nechat.
Jistě.
Dobře. Chápu. Budu jíst.
Nebreč celý den a koukej jíst.
Vzpomínáš, co jsem říkala posledně?
No jo.
Neboj se o mě.
Jasně.
Nenechala jsem to v Minově pokoji?
Možná to sleduje svého majitele.
FOTOGRAFIE
Vážně?
Kdy to fotil?
Bože, Mine.
Kdo by neměl?
Jen se podívejte.
Miloval jste Se-jon.
Máte dobrou práci a skvělou rodinu.
A jste dobrý člověk.
Sice jste nebyl zrovna fešák,
ale na tom tolik nesejde.
Mezi námi, jste slušnej chlap.
Co děláte?
Poprvé mi lichotíte.
Chci na to mít památku.
- Dejte to pryč. - Pokračujte.
Se-jon, slyšelas? Tvůj táta mě má rád.
Když řekneš ano, vezmeme se.
Nenechávej mě čekat
a nasaď si ten prsten, jo?
- Mine. - Ano?
Tady.
Kdyby táta změnil názor,
ukaž mu to.
Moc tě miluju, Se-jon.
Tak ses bál o...
Co se stalo?
Min mi tolik chybí.
Nemůžu bez něj žít.
Nejde to. Co mám dělat?
Nedokážu to.
Co mám dělat?
Co teď?
Tolik mi chybí.
O 3 ROKY POZDĚJI
Měly jsme to pojmenovat Advokátní kancelář G & L.
Jsou to první písmena našich jmen,
to by bylo lepší.
„Advokátní kancelář Mi-Do Leeové“? Je to hloupé.
Jestli chceš jméno na dveřích, zaplať nájem.
To ty jsi chtěla pracovat se mnou.
Dojíždění je otravné,
ale stejně jsem přijala.
Ty jsi ovšem
už dvakrát dostala padáka, protože jsi nervák.
Odjela jsem z města záměrně.
Proč pracovat v Soulu?
Jak vysvětlíš,
svým známým, že vypadáš jinak?
Nebylo to ono.
Pojďte dál. Promiňte!
Tudy, prosím.
Advokátní kancelář a ty nejlepší advokátky.
Vyhrají téměř všechny případy.
Znáte kancelář Pak & Čang?
- Ano. - Ona u nich pracovala.
- Nepůjdete dál? - Vstupte.
Můžete jeden po druhém.
Běžte dál.
Udělejte si pohodlí.
- Co to je za lidi? - Ti jsou od nás,
potřebovali právníky.
Co bych to byl za manžela, kdybych nepomohl své ženě?
Bože! Čí manžel je takovej pašák?
Manžel Mi-do!
Lidi.
Technicky vzato, až do zítra ještě nejste svoji.
Přesně. Budu vdaná až zítra.
Asi bych si měla vzít volno, ne?
A ty bys měla
začít s konzultacemi.
Ale je jich tolik...
- Hodně štěstí. - Počkej.
- Snažte se. - Máš hlad? Nedal by sis něco?
- Pořádnou flákotu. - Beru!
Jen dnes? To je pokaždé.
Vteřinku!
Bože. To je nádhera.
- Přestaň fotit. - To nejsem já.
Telefon tě fotí sám, když ti to tak sluší.
- Přestaň. - Bože.
Se-jon!
Konečně jste tu, paní prokurátorko.
Už nejsem prokurátorka, nemusíte mě tak oslovovat.
A jak vám mám říkat? Se-jon?
Nebo slečno Se-jon?
- Stačí Se-jon. - Dobře, Se-jon.
To je mnohem lepší.
Může jít ženich se mnou?
Jistě, už jdu. Uvidíme se později.
- Dobře. - Jsem nervózní.
Měj se!
Bože. Vypadáš vážně úžasně.
- Fakt? - Jo.
Nebude ti vadit bydlet zase sama?
Ne, nebude.
Opilý detektiv Pak mi stejně lezl na nervy.
Jsem ráda, že už to neuvidím.
Měla by ses přestěhovat blíž k nám.
Nechápu, proč se tam chceš po tom všem zase vrátit.
Nebydlela bych tam ani zadarmo.
Měl by mě tam najít.
Co?
Vyměnila jsem zámky.
Mám i nové zabezpečení.
Budu tě chodit navštěvovat.
To mi připomíná.
Hee-džin ti posílá tohle.
Bože!
Zapomněla jsem jí poslat pozvánku.
Je na venkově, vzpomínáš?
- Proč jsi ji nepřivezla? - Je to pět hodin cesty.
Snad se má dobře.
Jo, má.
Jsem úplně plná. Už nemůžu.
Věděla jsem, že přijedeš, tak jsem nasbírala tohle.
- Přestaň mi nosit jídlo! - Ochutnej.
Jsem plná.
- Alespoň trochu. - Jsem úplně plná.
Jen kousek.
Bože, to je dobrota!
To jsi vypěstovala sama?
Nekecej.
Jsi vážně dobrá.
A tohle je výborný.
A dost. Už nemůžu.
Jsem plná.
Se-jon.
Co?
Slečna Leeová se prý vdává.
Nepojedeš?
Nehodí se to.
Na Soul mám jen špatné
vzpomínky.
Dobře. Předám jí to. Neboj se.
Ty máš nožičky?
Jak ses sem dostala?
Bože.
Když spadne hvězda,
dostanu další?
Co bys dělala s další takovou?
Možná by mi nová Hlubina
přivedla zpátky Mina.
Se-jon,
chci ti něco říct, ale jen protože mi tě je líto.
- Chceš znát tajemství? - Tajemství?
Jaké?
To vím. Min taky.
Co? Jak to víš?
Co myslíš?
Přišla jsem na to.
Min by mi neřekl...
- Co to děláš? - Ne.
- Před svatbou? - Co?
- Na co koukáš? - Mám pravdu, co?
- Co myslíš? - Mám pravdu.
- Přestaň. - Že?
Dost.
- Neuvěřitelný. - Přestaň.
- Byli jste pár. Na tom nic není. - Dost!
Přinesu rýžové koláčky.
Co? Nechci nic.
- Vážně. - Počkej.
- Jsem úplně plná. - Hned jsem zpátky.
Hee-džin!
Mami.
- Jsi doma. - Jo.
Říkala jsem, ať přijedeš brzy.
Já vím,
ale svatba se protáhla.
Víc dobrot?
Ještě jsem nesnědla vše, co jsi přivezla minule.
To jsi nemusela.
- Ale přála sis mé kimči. - To ano.
A tak jsem toho uvařila víc.
Musíš být unavená.
Proč by mě mělo unavit vaření pro dceru?
Jsem vděčná, že ti pořád mohu uvařit.
A když jsme u toho,
proč se nevrátíš domů?
Už zase?
Bojím se o tebe.
To tvůj táta. Já...
O to nejde, mami.
Chci tu být chvíli sama.
Nemusíš se bát.
A slovo detektiva Paka platí.
Policejní hlídky tu jezdí často.
Viděla jsem je tolikrát, že je už všechny znám.
Budu ti volat každý den,
abys věděla, že jsem v bezpečí.
Dobře.
Ano?
Ano, už jsem na cestě.
To byl táta.
Nespustí tě z očí.
Co by si beze mě počal.
Vůbec nic.
Šťastnou cestu, mami.
- Měj se. - Dobrou noc.
25. června 2022.
Mine,
dnes jsem byla Mi-do na svatbě.
Držela dietu, aby se vešla do šatů
a vyplatilo se to.
Vypadala ohromně.
Možná je to tou svatbou,
ale chybíš mi ještě víc.
Miluju tě, Mine.
ZPRÁVY
Byla jsi na svatbě slečny Leeové?
No jasně.
Měla bych jí poslat fotku.
Bože.
Jsem zničená.
Pomoz mi usnout.
Odříkávej matematické vzorce.
Zachráním Se-jon
a přijdu na způsob, jak budeme zase spolu.
Vrátím se.
MILUJU TĚ, MINE
CHYBÍŠ MI... MILUJU TĚ
MILUJU TĚ, MINE
Námitka!
Obhájce obžalovaného navádí svědka
spekulacemi, nejedná se o fakta.
Připouští se. To je varování.
Slečno Goová, co když svědek zalže...
Nebojte se.
Neříkala jsem, že jsem pracovala
na úřadu prokurátora?
Pro takové situace mám plán B
- i plán C. - Dobře.
Zástupce žalující strany, prosím.
Chtěla bych jako důkaz předložit fotografii.
Toto nebylo zveřejněno dopředu.
Nemohli jsme,
protože je to důkaz zločinu,
který obviněný spáchal dnes ráno.
Právní zástupce obžalovaného, přistupte.
Souhlasíte s přijetím tohoto důkazu?
Jak jste viděl, obžalovaný se snaží
zastrašit nebo koupit svědka na fotografii.
„Koupit“?
Pokud nesouhlasíte,
budu to brát jako přiznání viny obžalovaného.
Souhlasím.
Dobrá.
Děkuji.
Promítněte fotografii, prosím.
Vaše ctihodnosti, prosím podívejte se na fotografii.
Byla pořízena dnes ráno
když se svědek setkal s obhájcem obžalovaného
i se samotným obžalovaným.
Co důležitého museli řešit,
že se setkali dnes ráno?
O čem jste mluvili?
No, já...
Nemusíte odpovídat.
Další fotografii.
Ráda bych se zeptala na kufr plný peněz
a zda je výpověď svědka,
který obdržel takový dar, vůbec přípustná.
To je vše.
Posoudím důkazy a výpovědi
obou stran a zveřejním verdikt.
Oznámení proběhne 1. července.
Výborně, byla jsi skvělá, prokurátorko...
Tedy, advokátko.
Vždycky jsem skvělá.
Tady. Beru si volno.
Kam jdeš?
Je hezky, jdu na rande.
Jednu jahodovou, prosím.
- Dobrou chuť. - Díky.
Promiňte.
Sakra... Proč mi ta zmrzlina pořád padá?
Taková škoda.
Na tom teď nesejde.
Se-jon Goová.
Nezlob se.
Trvalo mi to dlouho, viď?
Nemluv.
Nemluv, Mine.
Nechci se probudit z toho snu.
To jsem já, Ča Min.
Jsem to já.
Chyběla jsi mi, Se-jon.
Miluju tě, Mine.
Vážně. Moc tě miluju.
Už jsi mi to řekla
alespoň tisíckrát.
Co tak najednou?
Ukaž, jak jsi se změnila.
Víš, čeho jsem litovala nejvíc,
když jsem o tebe přišla?
Litovala jsem, že jsem ti to neřekla
a nedokázala ti svou lásku.
Dospěla jsi.
Nebudu se ptát, kde jsi byl.
Ani proč ses nevrátil dřív.
Moc dobře vím,
že jsi udělal všechno,
aby ses za mnou
vrátil.
Děkuju.
Nechci pomyslet,
čím vším sis musel projít,
aby ses vrátil.
Bylo to těžké?
Jsi hubenější.
Bylo to těžké,
ale když jsem tě uviděl, bylo to pryč.
Nesejde na tom,
ale jsem zvědavá.
Co jsi dělal?
Stalo se toho spoustu.
Když jsem zmizel, otevřel jsem oči...
a znovu je uviděl.
Měl jsi to používat jen v nutných případech.
Ve svém stavu na této planetě
nemůžeš zůstat.
Zakusíš jen víc bolesti.
Neviděla jsi mě,
a nemohl jsem nic dělat.
Ale ani mě nenapadlo,
že bych tě opustil.
Chudáčku.
Vy...
Ubohá, ale krásná duše.
Vy mě vidíte?
Kdybys odešel, nic by tě nebolelo.
Proč tu stále tak bloudíš?
Pojď za mnou.
Hlubina?
Jednu věc nevíš.
Hlubina...
Všude mě následovala,
i když byla prázdná.
Víš, co to znamená?
Kdykoli jsi ji viděla,
byl jsem s tebou.
Není to krásný?
Děkuju,
že jsi čekala a věřila mi.
No tak...
musí to tu někde být.
Tady. Mám to!
Jsou tu celou dobu.
Bála jsem se je sama otevřít.
Nedáme si k tomu víno?
No jasně.
Moje tu je někde taky.
Nebyla hlouběji?
- Mám to! - Tady je!
Běž se umýt.
Poprosím tetičku, aby něco připravila.
Je pozdě, už bude spát.
Něco přichystám.
Ale ty neumíš vařit. Udělám to já.
Můj drahý manželi, dnes je řada na mně.
Běž se umýt.
Proč jsi tak hodná?
Je speciální den. Běž se umýt.
- Ale nech mě uvařit... - Dobře, dobře.
Se-jon, neviděla jsi...
Co to tam děláš?
Nic.
Co děláš za...
Hej! To jsme měli otevřít spolu!
Nemyslela jsem, že to otevřeme,
a dala jsem tam něco nebezpečného.
Chtěla jsem to jen vyndat.
To bylo to poslední?
- Ne, to ne. - No tak, ukaž.
- Ne. - Co je to?
- Je to trapné! - Ukaž!
- Nech mě! - Ukaž!
No tak, prosím!
„Poukázka“?
POUKÁZKA NA NEOMEZENÝ POČET PŘÁNÍ
Sakra!
- To jsi tam dala? - Dej mi to.
Ne. S tím jsem nepřemožitelný!
Nejsi. Vrať mi to.
- Vrať to! - Ne. Nedostaneš to zpátky.
- Ale dostanu! - Nedám ti to.
- Dáš! - Ne!
Mine, prosím!
Nechceš se umýt?
- Ano, to udělám. - Fajn.
Mine, už rok jsi ženatý.
Proč se neovládneš?
Už si na to zvykni.
Vezměte si ji.
Už ji nepotřebuju.
Tak to nefunguje.
Vzpomínáš, co jsi říkal?
Řekl jsi, že ji nesnášíš,
ale i tak je to dar.
Dvakrát jsem díky Hlubině...
zachránil Se-jon.
Ta Hlubina ti přinesla největší dar
tvého života.
Znamená to,
že mě bude následovat až do smrti?
Až se objeví dar, který přinese ještě větší zázrak,
tak zmizí.
Chci Se-jon.
Co lepšího bych mohl mít?
Co? Co se děje?
Kde to je...
Mine!
Co je? Co se stalo?
- Co mám dělat? - Co?
- Už se to stalo. - Ale co?
Proč se tak ptáš? To musíme oslavit!
To je úžasný.
Moc ti děkuju, Se-jon.
Co?
Budu tebe i to malé chránit napořád.
- Dobře. - Miluju tě, Se-jon.
I já tebe, Mine.
- Víš... - Co?
- Myslel jsem si to. - Proč?
- Víš, co je v té kapsli? - Co?
Podívej se!
Propočítal jsem si,
že za pět let budeme svoji a budeme mít dítě.
Není to rozkošný?
Trochu staromódní.
Myslíš?
Dělám si srandu.
Je to roztomilý.
- A rozkošný. - To je.
Mine?
Ty chceš kluka?
- Jo, bude vypadat jako já. - Ne.
- Tak holku, co bude vypadat jako já. - To je horší.
Chceš vůbec to dítě?
Ne, tak to nemyslím.
Přemýšlej. Tvoje staré...
Chtěla jsi zmínit mou starou tvář, že?
Ne, já...
Ale mám pravdu, ne?
No tak, o co jde?
- Proč jsi tak naštvaný? - Nejsem.
Proč se zlobíš?
Nezlobím, proč bych měl?
Nezlob se.
Proč se tak tváříš?
Jsi na mě naštvaný?
- Ne, já jen... - Proč se tak tváříš?
A ten pohled?
- Já jen... - Nelíbí se mi to.
To nic. Promiň.
Proč se omlouváš?
Otevřeme okna?
Potřebuju čerstvý vzduch.
- Nemůžeš dýchat? - Ne.
Dusím tě?
Můžu za to snad já?
- Se-jon! - Co je?
Oslepila jsi mě.
Proč ti to tak sluší?
Se-jon, promiň.
- Tak ty se omlouváš? - Promiň.
- Omlouváš se, nebo ne? - Promiň!
Nemůžu se na tebe zlobit. Pojď sem.